Muutama vuosi takaperin tulin siihen tulokseen, että perheellisellä, asuntolainallisella henkilöllä ei ole varaa ajella autolla, jonka arvo alenee jopa tuhansia vuodessa, vaikka sillä ei edes ajaisi. Niin ajellaan sitten jollain tonnin-parin autoilla, niin kauan kuin kestävät, ja kun ei enää mene leimasta läpi, hankitaan seuraava. Tappiota tulee korkeintaan se ostohinta. Siinä kun olin perheessä jo olleen, ilmaiseksi saadulla -97 hinnat-alkaen-Corsalla ajellut pari vuotta, päätin, että voisin nyt edes hankkia sellaisen auton, joka miellyttää itseäni, ja aloin katsella kaikkea silmää miellyttävää sopivasta hintaluokasta. Kaikenlaista kasariklassikkoa katselin, ja jostain syystä, luultavasti pitkälti läheisen sijainnin takia, tuli ostettua tuo allekirjoituksen Punukka. Viiltävän komea muotoiluhan se, mikä viehätti.
No siinähän kävi sitten niin, että pikkuhiljaa hakeuduin foorumeille kun tuli tarvetta tutkia auton asioita, kytkinremppa tuli ajankohtaiseksi aika alussa, ja sitten tuli vielä pikku tapahtuma keskellä risteystä Itäkeskuksessa vetarin pulttien kanssa, joka päättyi siihen, että AT5nok lensi Rovaniemeltä laittamaan uudet pultit.
![Silmänisku ;)](./images/smilies/icon_e_wink.gif)
Siinä tuli sitten kasvettua sisään foorumiin ja Punukan sielunelämään, ja kun talvella 2013 Punukka keitti ja poltti kansipahvin, en raaskinut toteuttaa filosofiaani auton hylkäämisestä ja seuraavan tonnin kipon ostamisesta, vaan ajoin Punukan talliin ja aloin korjaamaan. Loppu onkin historiaa, 1-2 tölkkiä on siitä lähtien koko ajan ollut, enemmän ja vähemmän ajossa, ja luultavasti nykyinen ainoa, Punukka, ei tule olemaan viimeinen tölkki jonka omistan.
"Tonnin" filosofiaa toki olen toteuttanut edelleen tölkkiomistuksen aikanakin, tölkkien huollossa olojen aikana on tullut hankittua ja hukattua erinäisiä allen tonnin kulkineita, mutta ei puhuta niistä enempää kun ei ole vielä sopivia konsernilaisia osunut kohdalle siihen käyttöön...
![Nauraa :lol:](./images/smilies/icon_lol.gif)